Сто років українського текстилю і його плутана історія на виставці "МАТЕРІЯ MATTERS" в Українському домі
![Сто років українського текстилю і його плутана історія на виставці МАТЕРІЯ MATTERS в Українському домі](https://imglife.pravda.com.ua/life/images/doc/4/8/69246/48e70b396c0b997a7a3af8dd3d7fe6b1.jpeg?w=1920&q=90)
Жовта тканина з написом "МАТЕРІЯ MATTERS" перетворює атріум Українського дому на справжню сцену, яка запрошує дізнатись складну історію. Тут, на пʼяти поверхах, розгортається своєрідна подорож українським арттекстилем – починаючи від шукань монументалістів і закінчуючи експериментами сучасних митців.
У сучасному українському мистецтві можна дедалі частіше побачити текстильні матеріали. Навіть цьогорічні проєкти від Національного павільйону на Венеційській бієнале обʼєднувалися під назвою "Плетіння сіток" і архітектурним рішенням, основою якого були домоткані українські полотна. Текстиль і кропітка колективна праця, якої він вимагає, стає символом захисту та спільності у воєнний час. Однак цей медіум усе ще залишається на периферії нашої уваги, особливо якщо говорити про глибокі дослідження.
Чи вдається помістити 100 років українського текстилю на 5 поверхах Українського дому, не пропустивши важливого? Про які історичні віхи говорить виставка, а які оминає увагою? УП. Культура розібирається, опираючись на роботи, постаті митців і наративи "МАТЕРІЇ MATTERS".
![](https://imglife.pravda.com.ua/life/images/doc/4/6/2299/46a6463-gettyimages-91930905--2-.jpg)
Показати майже сторіччя того, як розвивався український текстиль, – завдання нелегке й амбітне, враховуючи, що текстиль, як і будь-який інший мистецький медіум, зазнавав впливу історичних, політичних і соціальних контекстів. Однак масштаб і монументальність Українського дому мають цілком сприяти такій меті.
Виставку відкривають твори художників-монументалістів, адже, за словами однієї з кураторок, Тетяни Волошиної, сама фактура Українського дому підказує, як почати. Це гобелени "Засійся, чорно ниво, волею ясною" та "Кий" Івана-Валентина Задорожного, "Весілля" Івана й Марії Литовченків. Ці роботи працюють із традиційними образами та побутовими сценами: козаки зі зброєю, на конях або в човнах, жінки, які косять у полі.
![виставка текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/9/1/69263/9133e8a1c0edac17e8d728584e34fd851723122627.jpg?w=770&q=90)
Усі вони дозволяють показати, як на текстильних виробах можна послідовно розгорнути цілу розповідь. З цього починаються міркування про мову текстилю й чим вона може відрізнятися від мови живопису чи скульптури.
Авторство багатьох робіт говорить про те, що текстильне мистецтво є насамперед колективним. Ескізи до деяких килимів чи гобеленів створювали одні митці, а до технічного виконання долучались інші. Як-от у випадку з роботою "Адам і Єва" Олександра Сухоліта: виконали її Галина Пирог і Тетяна Шабельник, а художній супровід надавав Сергій Колінченко.
![Виставка текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/b/4/69257/b4f726748ed0d97458e69c0cc54434d71723122258.jpg?w=770&q=90)
Тематичні розділи виставки видаються умовними, адже в їхніх залах перемежовуються роботи різних років і технік. Інколи це може дезорієнтувати глядача й не дозволяє простежити тяглості, завдяки якій текстиль розвивався.
![Виставка текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/9/2/69258/92a176f6bb5cf4ea815caf2747a7e6131723122320.jpg?w=770&q=90)
Василь Кричевський, Олександр Саєнко і Сергій Колос – центральні постаті в розділі про український стиль, який зароджувався в 20-30-х роках минулого століття. Саме вони були митцями, що формували його в радянській задусі. Однак на виставці не згадано про гобелени, створені на догоду партії, радянським діячам, пройняті ідеологічним пафосом і пропагандою. Ті ж Михайло Бойчук, Анатолій Петрицький, Василь Седляр, Іван Падалка використовували в гобеленах портрети Сталіна чи Леніна, побутові сюжети, прихильні для партії. Гобелен, як і кінематограф, живопис та література, став для радянської влади інструментом радянської пропаганди.
![Орнаментальні композиції Василя Кричевського](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/5/4/69297/54c120b928f8a3fa3413ce68e7c051281723123387.jpg?w=770&q=90)
Це суттєва втрата контексту, який супроводжує митців у творчості, оскільки художники, попри масштаб їхніх пошуків і бажання знаходити новаторство в несприятливий час, на виставці опинилися дуже розрізненими між собою. Важко вловити, які практики, виклики й завдання їх обʼєднували і як текстиль зберігав здатність одночасно бути інструментом у руках влади та можливістю фіксувати правдиву історію.
![Виставка текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/3/8/69265/38b84ad3b29b2aaea6fc06d06dacf10d1723122840.jpg?w=770&q=90)
Хронологічне підґрунтя виставки теж хаотичне. Одна із залів на другому поверсі розпочинається роботами Жака Шапіро 50-х років, продовжується "Пастораллю" Олександра Дубовика 1989 року. А далі нас чекатиме сучасна мисткиня Марина Скугарєва з цьогорічними натюрмортами.
![Жак Шапіро Зима](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/f/2/69266/f203296460dca323db0077f8f6f614c21723123028.jpg?w=770&q=90)
Попри часову строкатість, у цій залі вміщені важливі в історії українського мистецтва зразки текстильної практики. Зокрема, гобелен "Бабин Яр", створений Адою Рибачук і Володимиром Мельніченком. На ньому написи українською та англійською, і силуети людей, розстріляних і похованих в урочищі. Ту же є і серія "Кардинал Рішельє" Олександра Ройтбурда, для якого, як живописця в першу чергу, текстиль не був типовим.
![Гобелен Бабин Яр Ади Рибачук і Володимира Мельніченка](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/4/5/69269/4576d9f9ab268fdab627486d719e23c31723123098.jpg?w=770&q=90)
Є чимало відсилань до світового контексту. Наприклад, одна з залів виставки розповідає про "Рух мистецтва і ремесел", який зародився в Англії в середині ХІХ століття і прихильником якого був Василь Кричевський. У тодішніх умовах індустріалізації митці намагалися зберегти ремесло й художні проєкти, повʼязані з оздобленням меблів чи інтерʼєру. Саме це дозволяло європейським країнам формувати свої стилі, де б поруч з новаторством була національна складова.
![Виставка Матерія matters](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/3/0/69255/30f6e5d4f8d7c4c2498c23dc285eaf651723122151.jpg?w=770&q=90)
На третьому поверсі згадують мільфльор – різновид гобелена з темним тлом і яскравими, деталізованими зображеннями квітів, що побутував у Франції. Однак це радше оприявнення його як однієї з технік, які українські митці використовували в текстилі, аніж спосіб вписати український текстиль у глобальний контекст. Ми все ще мало знаємо про те, як ці світові рухи й техніки мігрували до українських майстрів, чому вони були близькими нам, попри, наприклад, радянські обмеження, і як наші митці їх адаптували.
![Степан Ганжа, картон до килима й килим Не вмирає Душа наша, не вмирає Воля](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/a/c/69291/acf681ec07846120077e5d2fe19c6b6f1723123215.jpg?w=770&q=90)
Про малу кількість досліджень стосовно текстилю говорять і куратори виставки. Однак у чому причина відсутності належної уваги до цього медіуму? Як ми, як глядачі, що відвідали виставку про текстиль, можемо змінювати таку ситуацію та долучатися до дискусій про його важливість і різноманітність? Ці питання залишаються на розсуд відвідувачів.
Нерозкритим для глядачів залишиться й період авангарду. У текстах виставки його згадають побіжно, зазначивши, що на початку ХХ століття здобутки цього напряму втрачаються через панування соцреалізму. Однак дизайни театральних костюмів Олександри Екстер і Анатолія Петрицького, вишивка та іграшки Наталії Давидової, архітектурні оздоблення та ескізи тканин Ніни Генке-Меллер є важливими в контексті говоріння про сторіччя розвитку українського текстилю.
Третій поверх актуалізує райські мотиви у текстилі українських митців, а також показує текстильні практики як молитву, пошук внутрішньої гармонії, своєрідну терапію. Тут усе ще зберігається часова хаотичність, як буде і на наступних поверхах виставки: килим ХVІІІ століття за реконструкцією Ніни Саєнко сусідить із килимом Space Cossacks, створеним у 2018 році.
![Олеся Трофименко Благовіщення](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/0/d/69304/0d4ee30f8f967ed2ec7ec80d3d981abb1723123799.jpg?w=770&q=90)
На цьому поверсі текстиль також виявляється можливістю протесту й висловленням власної позиції. "У всі свої роботи я вкладала якусь "тиху бомбочку", не могла робити просто декоративні речі, а завжди робила їх проблемними або до визначної дати, яку в росії замовчували", – говорила мисткиня Олександра Крипʼякевич-Цегельська. Використовуючи завуальовані символи, авторка вплітала їх у завіси, які створювала для громадських установ.
На цьому ж поверсі і текстильні роботи українських політв’язнів. Для тих, хто перебував у таборах, у радянських обмеженнях, текстильні вироби ставали можливістю висловити приналежність до українського народу, передати родинну памʼять і закодувати меседжі про власні переживання.
Тут же і "Касандра" - знакова робота художниці Стефанія Шабатура. Під час обшуку радянська влада назвала його націоналістичним і конфіскувала.
Людмила Семикіна стає новаторкою у створенні нетривіального одягу – на противагу сірим сталінським тканинам. В її костюмах поєдналися образи князів і княгинь Київської Русі, скіфські й сарматські царі. Сама Людмила говорила те, що її костюми – це образи її ж сучасників: "Я не мусила вигадувати ідеал. Він був навіч. Ось наша еліта, наша аристократія духу – ще не вказані лицарі відваги, академіки гідності епохи".
![Костюми Людмили Семикіної](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/7/b/69296/7b1d55ff05579094c508340114ac2f561723123322.jpg?w=770&q=90)
На жаль, змістову гучність і значущість таких робіт не підкреслено експозиційно, адже їх розміщено в менших, бокових залах третього поверху. Іноді може здаватися, що їм тісно в одному місці – на тлі традиційних, монументальних робіт, яким відводять простір усього першого поверху.
![Виставка Матерія matters](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/e/a/69252/eabbe8a24dd5d174567dbb2c24b4e9a01723122114.jpg?w=770&q=90)
Окремо на виставці говорять про феміністичний дискурс і те, наскільки різноманітним він був з огляду на соціальні ролі, які належали жінці. Художниця-шістдесятниця Любов Панченко, котра померла після окупації Бучі, передала свої роботи до Музею шістдесятництва. Одна з них – це колаж на тканині "Материнство", де в образі матері й дитини виступають птахи.
![виставка текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/4/2/69261/423ed2ad986514223e07c5a5eb1bb4c41723122479.jpg?w=770&q=90)
Сучасна мисткиня Оля Федорова розгортає перед глядачами бойові знамена, створені зі старих ковдр, подарованих мамою і бабусею. Художниця міркує про такий текстиль як придане перед заміжжям, яке жінка отримувала від старших жінок у власній родині. З традиційного патріархального образу ковдра перетворюється на бойову символіку. Оля залишає на ній слова: "я повертаю свою силу, яку ховала, аби не відлякувати нею слабкіших. я повертаю свій голос, який стримувала, заради тих, хто говорить пошепки. я повертаю свій гнів, який придушувала, боячись залишитись самотньою".
![текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/1/1/69250/1134b034165f53a6f6cf3415e305c0cc1723121981.jpg?w=770&q=90)
Попри те, що "МАТЕРІЮ MATTERS" першочергово позиціонують як виставку, яка репрезентує різні текстильні практики українських митців, важко знайти простір для заглиблення в суть використаних технік. Наприклад, що таке квілт чи тафтинг? У чому полягало "деркання", яке застосовував Олег Машкевич? Що представляє авторська техніка сучасного харківського митця Костянтина Зоркіна?
![виставка текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/6/b/69262/6bedf7f01d968fe498fedd49218ba2d01723122556.jpg?w=770&q=90)
Найцікавішими на виставці виявляються ті тематичні розділи, що стосуються сучасних текстильних практик, адже їх справді показали дуже різноманітно. Це й відеороботи, і переосмислення образів на традиційних українських килимах, і вишивка на фотографії, і асамбляж.
Для сучасних митців текстиль всуціль стає простором для експериментів. Анастасія Подервʼянська створює текстильні скульптури "Серцебиття" та "В саду". Люди й природа тут складені з різних матеріалів і скомпоновані в яскраві колажі. Поміж текстильних візерунків бачимо вирізки з майнкрафта, американської телевізійної реклами та популярних мемів.
![виставка текстиль](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/0/5/69260/05b704a4be142d4624df2adc0b430e8c1723122408.jpg?w=770&q=90)
Василина Буряник із допомогою паперу, металу й бавовни розробляє "Мої костюми", призначені для "носіння на території Геноциду та поза її межами". У кишенях костюмів лежать короткі повідомлення про комунікацію та переживання під час війни. "Памʼятай, не можна емоційно привʼязуватись до свого дому" або ж "Памʼятай, ти маєш комунікувати так, щоб не знецінити чуже горе".
На виставці також є наївне мистецтво Божени Чагарової із серії "Пінчук". За допомогою вишивки художниця міркує про економічну та соціальну нерівність, олігархію і мистецьке середовище. А гобелен Олени Грозовської "Допит рептилоїда" реагував на російську дезінформацію про війну у 2014 році.
![із серії Пінчук Божени Чагарової](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/c/4/69303/c44091df9d0edb7555d0be16b83396201723123761.jpg?w=770&q=90)
Ця частина виявляється найбільш вдалою зокрема й через своє розміщення – вона простягається третім поверхом, маючи простір для розмаху й невидимого полілогу між митцями. Відвідувачу стає набагато легше провести звʼязки між роботами, техніками, контекстами й сенсами.
![Виставка матерія matters](https://imglife.pravda.com.ua/life/system/MediaPhoto/photo/6/d/69251/6dea5410f3920200d51a22d2a272d0861723122041.jpg?w=770&q=90)
Багато важливих наративів на "МАТЕРІЯ MATTERS", на жаль, залишаються поза її увагою. Виставка цінна репрезентацією різноманітних практик українських митців і мисткинь у галузі текстилю, у ній можна простежити цікаві тенденції та новаторства в різні періоди часу. Проте вони навряд чи дозволяють побачити повноцінну історичну тяглість.